Narrada en primera persona, Los ecos del banquete no escrito és una ficció que representa el somni d'una nit, i està configurada com un banquet paral·lel celebrat per un grup de dones en els buits que trobaven mentre treballaven en els preparatius del Banquet platònic. Un homenatge a les grans absents; una metàfora sobre les dones que, al llarg dels segles, no pogueren dir perquè no tingueren veu. Així, al final, només hi cap una pregunta: Com hauria sigut amb elles?